Elisabeth Kübler-Ross säger
att när vi är döende eller har drabbats av en katastrofal förlust
går vi igenom fem olika stadier av sorg.
-Vi reagerar med förnekelse... -Flusha mer kalcium.
...eftersom förlusten är så ofattbar att det är svårt att tro på det som hänt.
-Undan! -Vi blir arga på alla.
Arga på de som överlever, arga på oss själva. Sen förhandlar vi.
För fan, O'Malley, kom igen. Lev nu!
-Hans lCP är 30. -Flusha 70 mannitol, ge syrgas.
...hans hjärnstam.
Vi bönar och ber. Vi erbjuder allt vi har.
Vi erbjuder våra själar, i utbyte för en enda dag till.
Stevens! Hör du mig?
Se på mig, Stevens.
Fan också.
När det inte går att förhandla mer och när vi inte orkar med att vara arga,
då blir vi deprimerade och förtvivlade...
...tills vi äntligen måste acceptera att vi har gjort allt vi kan.
Då släpper vi taget.
Då släpper vi taget och accepterar det som hänt.
Vet ni om han är donator?
Herregud!
DAG ETT
Synk: stoffinho17 Text hämtad från www.Undertexter.se
Hon vill ta bort den. Kan vi göra det?
-Hon behöver inte respiratorn längre. -Okej. Dra ut slangen.
Dr. Bailey?
Lugn. Det är okej.
Hans lCP blev skyhögt. Vi gjorde allt.
Allt.
Chefen, hans organ är livsdugliga nu, men det dröjer inte länge
förrän han är acidotisk och nedkyld.
Är han donator?
Jag vet inte. Jag ringde hans mamma. Hon är på väg.
Vi syr ihop och kör ner honom till intensiven. Hon kanske vill se honom.
-Vem är George? -Vad?
Den okände patienten. Killen som knuffade undan mig och räddade mitt liv.
Alla gråter och säger: "Den okände är George." Vem är George?
-Säg inget till henne. -Alex.
Hon fick hjärtstillestånd. Hon dog bara.
Bara... Jag ska berätta det.
Jag berättar när hon mår bättre.
Alex?
O'MALLEY HAR GÅTT MED l ARMÉN
Allt väl?
Jag... drömde.
-Han hade uniform på sig. -Vad?
George kommer att dö som soldat om vi inte stoppar honom.
Ge mig min telefon!
Vem sa att det var George? Varför tror vi det?
Meredith sa...
Jag vet inte.
Det där är inte George.
Titta på fötterna, se hur lång han är.
Det där är inte George.
Han skrev i min hand.
-Vad menar du? -Vad gjorde han?
Han tog tag i min hand och skrev med fingret.
-Han skrev med fingret? -Han skrev "007".
Okej, ge...
-Vad skrev jag nu? -"Joe."
-Nej! Jag skrev inte "Joe"! -Menar du allvar?
-Det kanske inte är O'Malley? -Det här är kul.
Har någon försökt ringa honom? Ring honom nu.
Han kramade min hand.
Tyst, säg ingenting. Du ska inget säga alls.
-Det var han. -Telefonsvarare.
Han svarar inte.
Han har ett märke på höger hand som ser ut som Texas.
Jag brukade reta honom för det.
Jag ska kolla.
Svara när de söker er.
George O'Malley hoppade ut framför en buss idag.
Han visste vad han gjorde, och han gjorde det ändå.
Och han gjorde det för att rädda ett liv.
Därför tillåter jag inte att ni bara står här.
Det finns liv att rädda, liv vi kan rädda.
Så om George O'Malley kan hoppa ut framför en buss...
...då kan vi för fan svara.
Kom igen nu.
Fan också. Fan också, O'Malley.
-Hur länge har det gjort ont? -Jag vet inte. l några veckor.
Växtvärk.
Jag tog honom till vår läkare. Han är en dålig läkare.
Han skickar sms när man pratar med honom.
Han sa att Andy hade växtvärk.
Jag växte upp, och växtvärk
fick mig inte att ramla på fotbollsplanen.
-Nu är du lite dramatisk. -Din smärta är dramatisk för mig, Andy.
Din mamma har rätt. Det är bra att du kom hit.
Okej. Tack, för det gör faktiskt ont. Allt gör ont, hela tiden.
Okej, jag ska undersöka dig. Säg till om smärtan blir värre.
Det här känns inte verkligt.
-Känns det verkligt för dig? -Nej. Jag vet inte.
Skit också.
Jag vill inte... Jag kan inte.
Nej, gå inte iväg nu. Kom igen. Gå till henne.
-Mrs O'Malley, jag beklagar verkligen. -Du var hans fru.
l Guds ögon är du fortfarande hans fru.
Du borde bestämma vad som händer med hans organ.
-Men... -Jag klarar det inte, Callie.
Jag klarar det inte. Förstår du det?
Ronnie och Jerry är och fiskar i Alaska,
och när de kommer hem måste jag berätta att Georgie...
Det är allt jag kan göra. Det är allt jag kan...
Jag kan inte.
Jag kan inte ens se honom så här. Det går inte.
Du måste göra det här för mig. Kan du göra det?
Motorbåtsolycka, 1 9-årig kvinna.
Förlust av vitaltecken två gånger, 80 i blodtryck.
Båda armarna är amputerade, höger ben är nästan av.
-Har ni armarna? -De ligger nog på botten av Puget Sound.
Hon blev indragen i propellrarna.
Hon förblöder. Sätt en central venkateter. Sätt fart!
Kolla blodgruppen, ring efter O-negativt blod.
Vänta! Jag har hittat dem!
-Jag hittade hennes armar! -De var med på båten.
Jag hittade dem i vattnet. Ni måste ta dem.
De flöt omkring i vattnet.
-Ni kan sy fast dem, va? -Vi ska göra allt vi kan.
Herregud, Jojo.
-Det var så äckligt. -Jasmine, du räddade livet på henne.
Verkligen?
Jag beklagar verkligen. Jag vet inte vad jag ska säga.
Gå hem. Du måste gå hem.
Du måste skrika och gråta och...
När min bror dog åt jag munkar.
Många munkar. Det hjälpte lite, men...
Jag vet inte vad jag ska säga.
Jag ska bestämma vad som händer med hans organ.
Hans plånbok är borta.
lngen vet om han är donator. Hans mamma vill att jag bestämmer.
Det går inte. Jag kan inte säga nej, men jag kan inte bestämma.
Vi var bara gifta i några månader...
Okej, men under de månaderna
var du den viktigaste personen i Georges liv.
Nej.
Nej, det var jag inte.
Förlåt. Okej, nu ser vi på röntgenbilderna.
Måste jag ta min son till ett annat sjukhus?
Vad?
Läkaren därborta, hans händer skakar när han försöker sticka min son,
och sjuksköterskorna gråter.
Du och din väninna... Vad fan är det som pågår?
Det skedde en olycka, och en i teamet dog.
Andy är mitt team. Han är den enda jag har,
och han är inte frisk.
Så det jag undrar är, måste jag ta honom någon annanstans?
Nej.
Andy kommer att ingå i mitt team. Jag lovar.
-Jag sa inget, okej? -Karev...
Vi gjorde HLR mot hennes vilja.
Njurarna gav upp. Hon chockade. Hon var för sjutton intuberad!
Hon är inte stark nog.
-Vad ligger blodurea på? -1 5.
-Och kreatinet? -Ett komma fem.
Hon är stark nog. Du måste berätta det.
-Varför? Det kan vänta. -Nej, det kan det inte!
Georges organ klarar sig inte länge till.
De måste användas snart. Jag måste fatta ett beslut,
och lzzie måste hjälpa mig, för det är hon som borde bestämma det.
Hon borde ta beslutet.
Det är en anledning, och den andra är
att om de stänger av respiratorn utan att hon får ta farväl...
...då förlåter hon dig aldrig.
Du måste berätta det.
Trycket sjunker ännu mer.
Gör en intraossös infusion, använd infusionspump.
Snittytorna ser bra ut. Vi kan sy dit armarna igen.
Det var jag som hittade dem.
Jag ser bukhinnenätet. Hon måste opereras nu!
Har er väninna några allergier eller sjukdomar? Tar hon någon medicin?
-Hon är inte vår vän. -Jasmine!
Vi träffades på planet från Sydney.
-Vi reser runt i USA. -Vi är bara reskamrater.
-Men hon är snäll. -Nu kör vi!
Har ni ett namn?
-Clara. -Ferguson, tror jag.
-Clara Ferguson. -Clara, ge inte upp.
-Håll dig kvar. -Hon bor med sin mamma i London.
-Hennes ryggsäck är i bilen. -Hämta den.
-Ska vi stanna kvar? -Ja, i väntrummet.
Jag uppdaterar er snart.
Dr. Shepherd?
Mr Jennings. Trevligt att ses.
-Derek? Kan jag kalla dig Derek? -Självklart.
Ni har visst förlorat en ST-läkare. Jag beklagar.
Men sjukhusledningen har möte snart.
Jag vill veta om du vill bli vår nästa kirurgchef på Seattle Grace.
George... det är jag.
Jag dog nästan, för inte så länge sedan.
Så du måste ringa tillbaka.
Snälla.
Ja, jag utnyttjade att jag har cancer. Jag är en hemsk person.
Jag måste berätta något, och du kan inte få panik.
Du måste fortsätta andas.
Du måste hålla dig i livet, för...
Herregud... Du måste helt enkelt hålla dig i livet, okej?
Okej.
O'Malley...
...var med om en olycka.
Han är hjärndöd.
Ursäkta, vad sa du?
Hjärtat, då?
Okej.
Hans ögon. Jag vet.
Jag vill inte föreställa mig honom utan ögon.
George skulle donera allt.
Hud, ögon - han skulle donera allt.
Jag har en kille där inne... 1 5 år gammal, tidigare helt frisk.
Han har så ont i ryggen att han kräks.
Kan du diskutera det med mig? Jag vet inte vad det är,
och jag tänker bäst högt.
Har du inte hört om George O'Malley?
Jo. Det är otroligt ledsamt.
Jag kan inte prata med dig just nu. Jag kan inte jobba just nu.
Dr. Bailey, jag förstår.
Och jag vill inte vara okänslig, men min patient lever fortfarande.
Och jag vet inte alls vad det är som är fel.
Så du måste jobba.
Du måste prata med mig om den här levande patienten, dr. Bailey.
Snälla.
Hur är nervfunktionen?
Normal.
Kan det vara en kompressionsfraktur?
Varken röntgen eller CT visar något.
-Några medfödda problem? -lnga rapporterade.
Hej.
-Vill du gå hem? -Nej.
-Har du ätit något? -Nej.
Kan du äta?
Nej.
-Har du gråtit? -Nej.
-Om du gråter, så kanske... -Bara du...
Bara det att du är här...
Säg ingenting. Var här bara, det hjälper.
Hur mår du?
-Meredith, vi behöver dig. -Okej. Ursäkta mig.
Amanda, du måste gå. Vi behöver vara här inne.
-Jag beklagar verkligen. -Jag vet.
Jag beklagar. Jag...
Jag beklagar verkligen.
Du med? Växtvärk? Du menar att det är växtvärk?
Nej, inte bara växtvärk. Han har en mild form av skolios
som i kombination med att han växer
kan förklara smärtan och klumpigheten på fotbollsplanen.
Vi väntar ett par veckor. Annars
-får vi ta fler prover. -Kan ni inte bara göra det nu?
Nästa typ av prover
innebär att vi måste sticka stora nålar i Andys ryggrad.
Okej, då åker vi hem.
-Är du säker? -Nej.
Men jag skriver ut muskelavslappnande.
Jag är här om ni behöver mig, vilket jag hoppas att ni inte gör.
Fattade Torres ett beslut om O'Malleys organ?
-Jag vet inte. -Jag ska kolla var de är.
Chefen, jag... Jag vet att det här är sämsta möjliga tillfälle,
men... vi måste prata.
Ledningen planerar en kupp.
De säger att du har misslyckats,
att sjukhuset inte förbättras.
De vill ha bort dig. De ber mig att vara en del av det.
De vill att jag tar jobbet.
Tar mitt jobb?
Jag sa att jag skulle tänka på det.
Jag köpte lite tid åt dig, men du behöver en plan.
Torres har fattat ett beslut.
Har du information om offret för båtolyckan?
-Ja, var är...? -De gick.
Vännerna stack. De skulle med ett plan,
och pratade om en konsert i Vegas. De lämnade hennes ryggsäck.
Hon har massor av operationer kvar, om hon nu överlever.
När hon behöver stöd...
Okej, tills vi hittar hennes familj är det ditt jobb. Behåll den.
Alltså, vill du att... Beordrar du mig att vara hennes vän?
Hon kommer att ha jätteont när hon vaknar med bara ett ben
och utan att kunna röra armarna.
Så ja, jag beordrar dig att vara hennes vän,
för jag tänker fan inte vara det.
Jag går tillbaka nu.
Patienten är George O'Malley, 29.
Vi ska avlägsna hans organ för donation.
Jag ska prata med mottagande kirurger.
-Njurar. -St. Luke's barnsjukhus. Boise.
-Vem ska ha dem? -Ursäkta?
-Vem går njurarna till? -Jag har redan informerat sköterskan.
Berätta det för mig.
Molly Kemper, åtta år.
Hypoplastiska njurar.
Tack.
Lungor.
De och hjärtat ska till Portland Medical Center.
Terry Class, 22. Cystisk fibros.
Lever.
DAG SJU
Du är ond. Djävulen själv.
-Jag vet. -Cristina, du kan reglerna.
-Reglerna är dumma. -Säger du att min psykiater är dum?
Jag säger att hon är pryd.
Hon är pryd och har fel.
Hon vill att vi lär känna varandra.
Hon vill att jag lär känna mig själv.
Hon vill inte att jag ska gömma mig i dig.
Och om vi börjar ha sex...
...så gömmer jag mig i dig.
-Vem är det som är elak nu? -Det dröjer inte länge till.
Ska jag sluta med terapin?
-Nej. Skit också. -Okej.
-Vi måste gå på O'Malleys begravning. -Nej, jag hatar begravningar.
Vi kan göra Ceviches debridering. Det är en bra ursäkt.
-Ceviche? -Hackad fisk.
Propeller-olycka. Ceviche. Roligt.
Jaha. Sjukt.
-Det är det som gör det roligt. -Vi går på begravningen. Kom nu.
"Sen bar killar med enhjulingar och vingar omkring på oss,
som om vi var Kleopatra. lnte klokt."
De gick på Burning Man! Vilka subbor.
De hade aldrig ens hört talas om Burning Man.
Jag hatar dem.
Jag hatar dem!
Clara... glöm dem.
Okej? De är idioter. De är... Fokusera bara på idag,
och på att idag
får du din allra sista debridering.
Sen ska sjukgymnasten hjälpa dig att röra på armen.
Den här biten får du riva sönder.
-Tack. -Nu tänker jag fråga dig en gång till.
-Nej. -Vill du inte ringa din mamma...
-Nej. -...före nästa operation?
Nej. lnte än.
Men vi kan skriva ett mejl till. Kommer du för sent till begravningen då?
Nej.
Hej, mamma. Hoppas att du mår bra.
Förutom värmen och lukten var Burning Man fantastiskt.
Allt har sin tid.
Det finns en tid för allt som sker under himlen.
En tid för födelse, en tid för död.
En tid att plantera, en tid att rycka upp.
En tid att dräpa, en tid att läka.
En tid att riva ner, en tid att bygga upp.
-En tid att gråta, en tid att le. -Behöver du rullstolen?
En tid att sörja, en tid att dansa.
En tid att kasta stenar, en tid att samla stenar.
En tid att ta i famn, en tid att avstå från famntag.
Förlåt.
-Skrattar du? -Hon skrattar.
George... George är död.
Han är död. De ska precis begrava honom,
prästen citerar klassiska rocktexter,
och den där rödhåriga tjejen gråter mer än hans mamma.
Och hon träffade honom aldrig.
Jag insåg aldrig hur rubbad du är.
Och du gifte dig med hjälp av en post-it-lapp.
Ja, det gjorde jag.
-Och ni gifte er på riktigt. -Jag vet!
Och jag har cancer! Vad?
O'Malley blev påkörd av en buss.
Hon slutar aldrig gråta.
lnte nu, snälla. lnte nu.
En vecka har gått. Du undviker mig.
-lnte nu. -Jag köper mer tid.
-Du har ingen aning om vad som krävdes.
Du har ingen aning om vad jag har offrat.
För varje misstag som du tycker dig se
finns det hundra saker som jag har gjort rätt,
och ingen vet om det.
Jag står faktiskt på din sida.
Jag är inte ledningen. Jag är inte Jennings.
Lugna ner dig, då.
Lugna ner dig, och ge mig tid att tänka.
Ge mig en stund att...
...O'Malley var min AT-läkare.
Jag försöker bara få en stund för mig själv.
Snälla Derek...
...lugna ner dig.
Vill du ha skjuts hem?
Jag hade tänkt tömma hans skåp.
Ge hans mamma allt, men...
Jag var en dålig vän. Till George.
Jag var ungefär lika bra som Claras vänner
som fortsätter att skicka vykort från resan hon aldrig kommer att göra.
Jag bara... Jag...
Jag övergav honom helt.
Jag flyttade bara, och slutade prata med honom och...
Varför då? För att han inte tyckte att jag var lika sexig?
För att han inte besvarade min kärlek?
Det här är kanske dålig tajming, men jag måste fråga.
Vad hade den där killen?
Han såg inte särskilt bra ut,
men... du och Stevens och Torres?
Säg som det är. Var han...
...väl utrustad?
-Det är... -Jag vet, dålig tajming.
Men allvarligt talat, han var lite töntig.
-Sluta prata! -Förlåt, förlåt.
Han... Han är död. Jag...
George är död.
Ja.
DAG TlO
Gör det ont här?
Andas djupt.
Blev du yr när du ställde dig upp? Andas djupt.
-Nej. -Okej.
Du får åka hem.
Du ska komma tillbaka om 1 2 dagar för mer lL-2,
och sen har du din PET-röntgen två veckor efter det,
men det finns ingen anledning att stanna kvar här.
Du måste ta det lugnt.
Du är fortfarande cancerpatient, men du är inte längre patient på kirurgen.
Tack, dr. Bailey.
Jag vet inte hur...
Tack.
Glöm inte att skriva under innan du går.
Andy?
Allvarliga smärtor i ljumske, ben och nedre delen av ryggen.
Han har 38,3 i temp, och han har kräkts hela natten.
Säg inte att det här är växtvärk, dr. Robbins.
-Jag klarar det inte. -Det är okej.
Jag kan inte röra på den.
Det har bara gått tre dagar.
Svullnaden går snart ner. Vi försöker igen. Allt går jättebra.
Okej. Jättebra.
Var var vi?
-l Grand Canyon? -Ja.
Ett stort, fint hål i marken.
Okej. Jag saknar dig, mamma.
-Jag önskar att du kunde se det. -Clara...
Allt går jättebra, men det här är en lång process.
Och tro mig, din mamma kommer att vilja veta.
Och hon kommer att vilja hjälpa till.
Hon gjorde mig från scratch.
Så säger hon jämt.
Som när jag ville hoppa fallskärm.
"Hoppa inte, Clara. Jag gjorde den där kroppen från scratch."
Eller när jag vrickade foten.
"Var mer försiktig. Jag gjorde den där foten från scratch."
Jag saknar dig, mamma.
Allt är jättebra.
Jag älskar dig. Clara.
Kom in.
Hej, dr. Torres.
Chefen, jag...
Jag undrade bara...
Jag har inte hört något om min sjukhusläkaransökan, så...
Dr. Chang har problem med sin pensionsförsäkring.
Han blir kvar här ett eller två år till.
Så... Jag får inte jobbet?
Det finns inget jobb. lnte i år.
Ursäkta. Jag trodde att du visste om det.
Okej. Dr. Chang har inget att säga till om här. Det vet du, va?
Det är mig folk söker.
Jag har i stort sett ansvarat för dr. Changs avdelning...
-Dr. Chang är felfri! -Han är en dinosaurie!
Och det är jag med!
Du är...
Det här är...
-Du kommer att ångra det här. -Dr. Torres...
Nej! Jag är bara...
Nej, jag är enormt duktig!
Och vilket annat sjukhus som helst skulle vilja ha mig.
Jag är smickrad och funderar på att tacka ja.
Men det är komplicerat. Jag behöver mer tid.
Jag kan inte ge dig mer tid, Derek.
Jag kan ge dig mer pengar, bättre förmåner
och en massa uppmärksamhet. Det är vad jag kan ge dig.
-Men jag kan inte ge dig mer tid. -Jo, det är jag!
Jag är en superstjärna, en superstjärna med skalpell!
-Torres! -Nej! Säg inte mitt namn.
Jag är en alldeles för stor stjärna! Jag bygger armar av ingenting
och ben - precis som Gud!
Och när jag vinner Harper Avery och alla andra priser som finns,
då kommer du att ångra den här dagen, chefen.
Just det. Jag sa "ångra".
Vilken kontroll du har, Webber.
Vilken kontroll.
DAG 1 1
-Amanda. Hej. -Hej.
Vad gör du här?
Jag... kan inte sova.
Jag kan inte somna, för jag ser hans ansikte hela tiden.
Jag ser honom vänta på bussen.
Han var rar och log, och sen...
Sen ser jag hur han såg ut efteråt.
lnte ens hans bästa vänner kände igen honom... Jag kan inte sova.
Kan du... Kan du sova?
Jag...
...ska skriva ut ett recept...
...på ångestdämpande medicin.
Och jag vill att du tar den, för sömnbrist
kan vara farligt.
-Dr. Robbins? -Chefen.
Beställde du en brådskande 3D-MR åt den här patienten?
Okej, jag förstår att du är arg. Men med mammans försäkring
kan det ta veckor att få en MR-tid och en specialistremiss...
Så sjukhuset ska betala? Med vems pengar?
-Jag tänkte bara... -Jag är inte intresserad.
Skicka tillbaka patienten till hans läkare, och gör det nu!
Dr. Karev, ändrade planer.
DAG 1 3
Öppna!
Öppna, Torres.
Öppna dörren, annars knackar jag
tills jag skadar mina miljonhänder.
Min före detta man är död.
Han är död. Han blev påkörd av en buss.
George blev påkörd av en buss, och nu måste jag skaffa nytt jobb.
Och jag får aldrig se mina vänner igen,
och Arizona kommer hit med en massa munkar!
Är stället här till salu? Det är fint.
-Vad? -Det var ingenting.
Herregud!
-Hej, Derek! -Åh, hej!
-Boka ett rum. -l trappan? Gör inte det ont?
Vi är nygifta.
lnte efter ett post-it-bröllop.
Ni är också nygifta.
-Ni behöver vara ifred. -Vad är det här?
Nycklar till min husvagn. Ert nya hem.
Ha det så kul.
-Dr. Hunt? -Ja?
Jag är Louise O'Malley, Georges mamma.
Givetvis. Förlåt. Jag visste inte...
Det gör inget. Jag hoppas att du inte har något emot att jag kommer hit.
Jag vet att kirurger har mycket att göra.
-Min Georgie var alltid... -lngen fara.
Jag...
...har problem. Jag...
...har problem...
Jag...
Det är nog för att jag inte förstår.
Det saknas en pusselbit.
Det är lättare för mig när jag förstår vad som händer.
Och George, min George...
Pojken jag uppfostrade,
min pojke, han skulle aldrig ha gått med i armén.
Så jag försöker förstå.
Jag försöker förstå den biten.
Jag försöker förstå varför Georgie inte var på jobbet,
varför han var på väg hem till mig
för att berätta att han hade gått med i armén under krigstid.
Jag förstår inte.
Och dr. Webber sa att jag skulle prata med dig.
Mrs O'Malley, jag kände honom inte särskilt länge,
men han hade enorm potential som traumakirurg.
Han var jättesnabb.
Han kunde tänka och agera samtidigt, under extrem press.
Han hade enorm potential.
Och...
Han var otålig. Han ville bli bättre snabbare.
Han ville rädda fler liv.
Han var duktig.
Och han var omtänksam och generös.
l slutänden så tror jag...
Han var heroisk och ädel,
och jag gillade honom verkligen.
Och han gav dig stor anledning att vara mycket, mycket stolt.
Jag går nu.
-Jag ville bara säga godnatt. -Godnatt.
Clara, du rörde precis... Du rörde på fingrarna.
Du vinkade adjö. Det är en jättegrej!
En jättegrej? Att jag vinkade?
Att jag vinkade med fingret?
Är det mitt liv nu, det bästa jag kan hoppas på?
Clara...
Ser du kvinnan där ute som pratar med dr. Hunt?
Vi begravde nyss hennes son.
Han var med om en olycka, precis som du.
Det var inte ens lika illa, och han klarade sig inte.
Jag vet att det inte känns så,
men det är ett mirakel att du överlevde.
Det är ett mirakel.
Du borde ringa till din mamma.
Hon skulle vilja veta sanningen.
Din dumma bitch.
Du fattar verkligen inte.
Ni skulle ha låtit mig dö.
Det var inte upp till er.
Jag har en fungerande hand, och jag kommer kanske aldrig att kunna gå igen.
Tror ni att ni är Gud? Det var inte upp till er.
Din vän har det bättre. Hans mamma har det bättre.
Tror du att det här är ett mirakel? Vem vill leva så här?
Låt mig dö! Snälla, låt mig dö!
-Låt mig dö! -Clara...
-Låt mig dö! Släpp mig! -Jag behöver hjälp här inne!
-Sluta! Du måste sluta! -Släpp mig!
Som läkarstudent lär man sig alltid
hur man bekämpar döden...
...men aldrig hur man fortsätter leva.
Synk: stoffinho17
Text hämtad från www.Undertexter.se